Tusan!
- Han liknar inte sitt foto längre. - Efter 20 år på flaskan.
Det måste ha varit hårda år. Är det lönt?
Du gillar att slå. En tia på att du inte träffar honom.
Taget.
Waits har ju erkänt. Måste du alltid skåda given häst i munnen?
Arthur Delacroix misshandlas. Han försvinner men pappan anmäler inte.
Sam Delacroix är vår huvudmisstänkte.
- Om inte nån annan erkänner. - Waits är en psykopat.
Hur kände han till sjöstjärnan?
Jag bara undrar.
- Snyggt, Tiger. - Är jag Tiger för att jag är svart?
För att du är bra. Du missade, men han börjar bli arg.
Försök själv då. Golf är en fantastisk sport.
Om man kan röka och dricka under tiden är det ingen sport.
Det skulle få dig att slappna av. Det finns mer än jobbet här i livet.
Fram med plånboken, Harry.
Så ska det se ut!
Ska vi gå och prata med honom nu?
Vi åker och pratar med mamman. Får lite bakgrundsinformation. Kom nu.
Glömmer du inte nåt?
- Var inte sån nu. - Jag är dålig förlorare.
Du, Harry... Har du bråttom?
Jag ska bara ner till Palm Springs och hålla ett förhör.
Ni får alla lyxjobb. Jag vill prata med dig.
Jag behöver rummet.
- Är jag i knipa? - Nej.
- Chefens son, George... - En hyfsad polis.
Ja, men han har en tendens att tänja på reglerna då och då.
När Pierce och Irving Jr. tog in den här Waits-
- skrev Irving fel registreringsnummer med flit för att få genomsöka bilen.
- Ett gammalt knep. - Jag har också gjort det.
Problemet är att med det här fallet vill vi inte ha några lösa trådar.
- Pierce får väl hålla tyst, då. - Pierce är visst överdrivet nitisk.
- Han vill anmäla det. - Då är fallet kört.
Och jag. Har du campat och råkat torka dig i röven med giftek?
Okej... Om jag anmäler Irving är han camparen och jag är gifteken.
Och om jag inte anmäler det anmäler Pierce mig för att jag inte gör det.
- Alltihop är bara politik. - Jag pratar med Pierce.
Kan du det? Tack, Harry. Jag blir skyldig dig en tjänst.
Fin liknelse.
Varför ringer du inte och säger att hennes son är död?
Jag vill se henne i ögonen.
Edgar kommer att vilja shoppa på vägen. Men han är stilig.
Han är klädfetischist. Han har fler par skor än du.
Går det bra, Harry?
- Ställ din fråga. - Arthurs mamma var också frånvarande.
Jag är nyfiken. Om hon hade behållit barnen kanske pojken hade levt.
Gör inte det här för personligt bara.
Det är personligt. Det är så jag jobbar.
- Har du pratat med din unge nyligen? - I kväll. Hon kallar mig Harry.
Det är bara en fas. Oroa dig inte.
- Har du hört nåt? - Domen kommer i morgon bitti.
Ät upp din lunch, Harry. Du har långt att köra.
Sväng av på 104:an. Jag vill kolla affärerna.
- Jag visste det. - Det är ingen omväg.
- Vi ska jobba. - Jag vill köpa nåt nytt.
- Man måste vara stilig på jobbet. - Du är ju som en brud.
- En ful brud, men en brud. - Konfektionskillar som du hajar inte.
- Jag stannar inte. - Snälla. Jag köper godiscigaretter.
- Eftersom du inte röker längre. - Jag stannar ändå inte.
- Skynda dig nu, skofetischisten. - Jag ska ha barkbruna brogues.
- Jag har brogues. Bruna. - Jag pratar inte om dina kängor.
De här är gjorda i Italien av To Boot New York.
Varför är de gjorda i Italien om de heter To Boot New York?
- På allvar? - Jag bara undrar.
- Är ni väntade? - Christine Waters.
- Deep Waters Drive 312. - Vet hon vad det gäller?
- Bara om hon är synsk. - Ett ögonblick.
- "Deep Waters" mitt i öknen? - Hennes andra man byggde stället.
- Hon lyckades bättre andra gången. - Det kan man gott säga.
- Mrs Waters vill veta vad det gäller. - Vi har en domstolsorder. Öppna nu.
Att spela tuff kanske funkar i L.A. men här i öknen...är det annorlunda.
Vi vill träffa mrs Waters.
- Får jag se er domstolsorder? - Han måste ha missförstått.
Jag sa att vi kan få en.
- Nåja. Nu är ni här. Vad gäller det? - Det gäller din son, mrs Waters.
- Arthur. Hur vet ni...? - Han är död. Han blev mördad.
- Herregud... - Var så god. Sitt.
- Har du haft kontakt med honom? - Nej... Det var länge sen.
Vi lyckades identifiera hans kvarlevor genom hans journaler.
När...? Han skulle ha blivit...
- ...32 i augusti. - Skickade du ett kort?
- Ursäkta? - Just det. Ni hade ingen kontakt.
Din dotter sa att han försvann för 20 år sen.
- Det visste jag inte. - Han blev mördad kort efter det.
- Har du ingen kontakt med din familj? - Nej.
Ingen alls?
Ungefär ett år efter att jag lämnade dem...
...körde jag förbi huset en gång för att se att barnen hade det bra.
Gardinerna var fördragna, så jag stannade inte.
Varför inte?
- Jag var rädd för min exman. - Du anmälde honom för misshandel.
Sam slog mig och jag flydde.
Jag tänkte att barnen skulle ha det bättre utan mig.
Bättre? Med en misshandlande alkoholist?
Jag vill att ni går nu, båda två. Ni kan prata med min advokat.
- Ge oss ett ögonblick. - Jag vill att du också går.
- Du vill väl att vi hittar mördaren? - Så klart.
Jag gav den här till Artie. Var hittade ni den?
Den fanns där han låg begraven. Minns du var du köpte den?
Det kan ha varit en loppis eller nåt...
Såg du nånsin din man... din exman slå barnen?
Jag var hans slagpåse. Bara jag.
- Tror ni att Sam dödade Arthur? - Vi vet inte vem det var.
Vi är bara i början av utredningen.
Hur blir det med begravningen? Jag borde väl...
Ta kontakt med rättsläkaren. Ring din dotter.
Sheila?
- Hur ser hon ut? - Som du.
Lite längre, kanske.
- Har hon familj...? - Inte vad jag vet.
- Hon bor kvar i samma hus. - Gör hon?
Hon stannade kvar där. Om din son skulle komma tillbaka.
Hon störde mig.
När hon pratade om att försöka få en glimt av sina barn genom fönstret...
Jag gör också det. Oftare än jag vill erkänna.
Jag hade allt, men jag insåg det inte.
Jag sabbade allt. Jag hade andra kvinnor... Jag var svag.
Nu stirrar jag på mina barn genom glasrutor om natten.
Men jag finns ändå kvar i deras liv.
Hon gav bara upp och lämnade allt.
- Hon såg aldrig mannen slå barnen. - Började han efter det?
Det tror jag. Och det är precis vad hon tänker just nu.
Christine Waters lever i ett annat slags helvete. Fortfarande.
Polisman Pierce, har du ett ögonblick?
Vad gäller det?
- Rondell, eller hur? - Ron.
- Ditt problem med din partner... - Han är en cowboy.
Jag är körd oavsett vad jag gör. Då gör jag hellre det rätta.
- Säg det till chefen. - Jag är inte här för Irvings skull.
- Varför, då? - När din anmälan blir officiell...
...måste domaren släppa Waits. Är det verkligen det du vill?
- Nej. Det är inte det jag vill. - Du såg vad Waits hade gjort.
- Ja. Jag såg det. - Det går att lösa ditt problem...
- ...utan att riskera fallet. - Vad ska jag göra?
Det här jobbet är allt jag har. Jag har ingen pappa som är chef.
Om jag ber Mankiewicz att ordna en ny, reko, partner?
Jag vet inte... Då blir jag utstött av de andra.
Mank ordnar det. Ni får chansen att dela med er av era erfarenheter.
- Det kan gå. - Jag tar hand om det.
- Hej. - Hej.
Jag ska precis byta om. Vill du ta nåt att äta? Kanske Dan Tana's?
Gärna, men jag har tonvis med saker att göra efter resan.
- Jag kan vänta. - Jag lovade ringa min dotter i kväll.
- En annan gång? - Visst.
- Är allt okej? - Ja. Det är fallet. Du vet.
- Ja. - I morgon?
Visst. Ring mig.
- Och? - Jag känner igen blicken...
Du om nån skulle göra det.
- Hallå? - Det är Harry.
- Harry... Har domen fallit? - I morgon.
Lycka till. Det var hemskt att se det om din mamma överallt på nätet.
- Ja. Vad ska man göra? Är hon hemma? - Vänta. - Maddie, det är din pappa.
Vi är på väg till fotbollsträningen. Nu kommer hon.
- Hej, Maddie. - Hej, Harry.
- Fotbollsträning på kvällen? - Det är för varmt på dagen.
- Hudcancer, hallå? - Smart.
- Kommer du till jul? - Jag jobbar på det.
- Jag hoppas det. Jag måste gå. - Är allt okej?
- Har du vant dig vid Las Vegas? - Ja, allt liksom glittrar.
Ta på dig dina solglasögon. Vi hörs om några dagar.
- Okej. Hej då, Harry. - Jag älskar...
- Har juryn fattat sitt beslut? - Ja, ers nåd.
"I fallet Rosa Flores mot Hieronymous Bosch och staden Los Angeles"-
- "dömer juryn till den målsägandes, Rosa Flores, fördel."
"Skadeståndet blir en dollar."
- Jag tackar juryn för ert arbete. - Jag förstår inte.
- Sa hon en dollar? - Det är skitsnack. Jag hade rätt.
Kom igen. Ge dig, Harry. Juryn vill säga dig nåt.
- Ja, att jag klantade mig. - Att du tänjde gränserna för mycket.
Jag kan överklaga om du vill. Du menar väl inte allvar?
Det var ett retoriskt förslag, Harry.
Harry...
- Känns det bra nu? - Bara en dag på jobbet.
Du verkar nöjd. Vad får du, 33 och en tredjedels cent?
Lite mer än så. Min klient vann, så jag behöver inte ta av hennes dollar.
- Jaså? - Hon betalar inte mina kostnader.
- Det får staden Los Angeles göra. - Hur mycket?
I runda slängar... blir fakturan nog på 550000.
- Lycka till. - De kommer att protestera.
Vi får ta ett par vändor på dansgolvet-
- och sen kommer vi överens om 250 eller 275.
- Du kallas ju "Money". - Ja. Vi ses. Förmodligen i rätten.
Såna som du slutar aldrig att trampa på sina egna kukar.
- Du måste vara lättad. - Det kunde ha gått värre.
Vi tar en promenad längs floden. De har gjort ett bra jobb.
- Det är inte samma skämt som förut. - Det är fortfarande en stor rännsten.
Städer behöver rännstenar, Bosch.
Åklagaren har godkänt en vallning med Waits. I morgon.
- Varför det? - En chans att få bra pr...
...inför hans borgmästarkampanj.
- Han måste förstå att Waits ljuger. - Waits ljuger.
Han vill ha uppmärksamheten lika mycket som O'Shea.
- Vallningen gör honom till kung. - Han övertygade O'Shea.
Vi har haft folk där uppe. De kommer inte att hitta nåt.
Det hindrar inte O'Shea.
Vill du att han ska misslyckas?
Jag vill inte att nåt slår tillbaka mot oss.
Det är fullt säkerhetspådrag, och du vaktar Waits.
- Det är Johnsons och Moores fall. - Benen är dina.
- Därför ska du hålla i fisketuren. - Om nåt skulle gå snett.
Jag misstänker att du har rätt och att Waits vill lura oss.
Det vore en katastrof för oss om O'Shea blir borgmästare.
Och för dig.
Jag är uppvuxen här, Bosch. Jag vill inte bli polischef nån annanstans.
Även om det skulle glädja en del.
Inte nödvändigtvis. Man vet vad man har.
- Hej. - Hej.
- Du är förvånad. - Lite. Du har inte uniformen på dig.
- Du glömde. - Lite.
- Du sa att du skulle ringa. - Jag har fått ett nytt uppdrag.
- Jag glömde allt annat. - Vad är det?
Raynard Waits ska vallas i morgon för att se om han talar sanning.
- Jag kan stanna här ute hela natten. - Kom in.
- Det här är inte jazz. Vad är det? - En spellista från min dotter.
Om du vill ha en drink kan vi gå ut.
Senare.
- Du börjar lära dig. - Ja. Jag har till och med egen bil.
Så ska det se ut. Ska jag sätta på kaffe innan jag går?
Nej, det är okej.
Hoppas du inte är alltför sliten. Du har en stor dag framför dig.
Jag skulle vilja följa med. Går det?
Allt är redan ordnat. Men tack ändå.
- Du tror inte att jag är redo. - Allt är redan ordnat.
Det är bara erfarna polismän, inga gröngölingar.
- Du får din dag i rampljuset. - När då?
- Värst vad du är ivrig. - Alltid.
Matdags.
Alla ställer sig framför sin cell. Ingen pratar. Stoppa in skjortorna.
Lystring! Garcia, slutsiffror 3108, kom till köket.
Snygg kostym, Crate. Den sitter fint.
Jaha. Tack. Frugan sa att jag såg ut som en begagnad bilförsäljare.
Hon skickade en sån där skräddare från Hong Kong som flyger in-
- och jobbar från ett hotell vid flygplatsen. Det blev kritstreck.
Den är lite varm, men visst ser jag smal ut?
Snart blåser du bort.
Ni kan köra.
- Han är er. - Sätt honom i skåpbilen.
- Var är din advokat? - Jag gav henne sparken.
- Jag representerar mig själv. - Jag håller ögonen på dig, fattar du?
- Visst. - Bra. - In med honom.
- Ni kan fortfarande avblåsa det här. - Nu löser vi några mord.
- Och skapar rubriker? - Inspelningen är viktig...
- ...om vi skulle hitta några gravar. - Jag gillar inte det här alls.
- Uppfattat. Nu kör vi. - Vi börjar med Waits första offer.
- Det är ditt fall. - Jag lovar att det aldrig hände.
- Det återstår att se, eller hur? - Jag är inne hos Waits. Kanal åtta.
Det är alltid fint väder här runt jul och nyår.
När folk österifrån ser Rose Parade packar de och åker till Kalifornien.
När man har vuxit upp här tar man allt det för givet.
- Eller hur? - Ta ditt skitsnack nån annanstans.
Det var inte snällt sagt. Det är synd att du är så skeptisk.
Jag talar sanning.
Jag har läst om dig.
Det är så sorgligt med där du hamnade när de hade tagit din mor.
Och se på dig nu. En man med ett uppdrag.
Är det inte så de säger om dig? Eller säger du det om dig själv?
Ingen familj...
Inget liv. Bara fall.
Bara...uppdraget.
Du sitter hemma om nätterna, varje natt, helt ensam.
Omringad av akter och foton. På döda människor.
Berätta om där du dödade Arthur Delacroix för 20 år sen.
Det var mycket lättare än man tror att lura in honom i bilen.
Jag körde längs Sunset Boulevard och där stod han, med sin ryggsäck.
Han stod och såg så ensam ut.
Som om han inte hade en vän i hela världen. Jag stannade.
Jag funderade inte över det. Jag bara stannade.
Jag vevade ner rutan...och sa hej.
"Vill du gå på bio?" Det ville han.
Där framme är bron. Han dog under bron.
Vi svänger av vägen här. Bron ligger framför oss.
Ja... Under bron.
Här. Stanna här.
Så tomt...
Det har förändrats så mycket.
När man tänker på alla som brukade jobba här...
- Alla är borta. - Vad vet du om det?
Min far jobbade här. Därför blev han sjuk.
Asbest och glasfibrer i lungorna.
Han dog, i alla fall.
- Det var det. - Så tråkigt.
Vi går in nu, Waits. Kom ihåg vad vi sa.
Jag vet.
Du stoppar mig i bakluckan och jag kommer aldrig ut igen.
Okej, allihop, lyssna nu. Vi är alla medvetna om säkerhetsriskerna.
Mr Waits visar oss brottsplatserna och vi har full koll på honom.
Om vi hittar nåt tar vi in Waits och kallar på rättsläkaren. Frågor?
Okej, ta ut honom.
Ett reservaggregat. Där, på väggen.
- Kolla det, Crate - Visst.
- Åt vilket håll? - Ditåt. Genom där. Där finns trappor.
- Var det dit du förde honom? - Allihop. Ner dit.
Säkra området, Jerry.
- Det är tomt! - Kom igen.
- Fortsätt. Var är trapporna? - Där borta. Vi är nästan framme.
Jag kan knappt bärga mig.
- Fan också! - Ta upp honom.
- Herregud... - Det är bara näsblod.
- Jag tror att den är bruten. - Hämta förbandslådan.
- Vi kanske ska lossa på bojorna... - Aldrig i livet.
Gör det! Vi måste kunna komma ner i källaren.
- Det är en dum idé. - Du är nedröstad.
- Och händerna, om han ramlar. - Skojar du?
Gör det bara!
Herregud...
Håll honom stilla!
När vi är nere i källaren sätter jag fast dig igen. Fattar du?
Trapporna är blockerade. Vi måste flytta skiten ur vägen.
- Den här grejen fungerar. - Okej. Då tar vi hissen ner.
- Kedja fast honom igen. - Okej. - Fram med händerna.
- Tänk om jag ramlar igen? - Då bryter du näsan igen. Kom igen.
Waits...
- När var du här senast? - Inte länge sen.
Fan!
Nej, Harry!
Begär förstärkning. Skottlossning. Polisman skadad. Skicka ambulans!
En död och en skadad. Åklagare Escobar och inspektör Robert Moore.
Min partner förföljer förövaren till fots, i okänd riktning.
Det är okej. Det ordnar sig. Häng kvar.
- När kommer ambulansen? - Har du en gatuadress?
Sjätte gatan, 6W22. Den misstänkte är beväpnad och flyr till fots.
Vit man i fängelsekläder. Skicka helikopter nu!
Hallå! Jag behöver din bil. Polisen. Ut, nu.
Låt motorn gå.
- Du är ingen polis... - Menar du det?
Por favor...
- Hur är det med Crate? - Han andas. På väg till sjukhuset.
- O'Shea? - Sprang med svansen mellan benen.
- Fick du med det? - Ja, men han tog kortet.
- Vem? - O'Shea.
- Den jäveln. - Det finns en backup i molnet.
Om du har ett usb-minne kan du få en kopia.
- Jag har inget usb-minne. - Det har jag.
Gör en kopia och radera det från molnet.
Du fick en order, Bosch. Du skulle sköta säkerheten.
- Du sabbade allt. - Nu blir O'Shea aldrig borgmästare.
- Han har tur om han behåller jobbet. - Du hade ansvaret för Waits.
Det är det han kommer att säga. Inser du vad det innebär?
Min kille blev skjuten. Allt är helt jävla kört.
Just det. Och nu måste vi se till att ordna upp allt igen, eller hur?
Några kommentarer?
- Hur mår han? - Han ska opereras.
- Klarar han sig? - Håll tummarna.
- Vad var det som gick snett? - Allt.
Du klarar dig, kompis.
Oroa dig inte. Jag hämtar den åt dig.
- Waits tog hans polisbricka också. - Fan också.
- Fan vad det här är illa. - Det kunde ha varit jag.
Jag lät Crate sätta på Waits kedjan igen. Det var då Waits gjorde det.
Harry...
- Är du okej? - Ja. Crate är illa däran.
De vill se blod. Det blir aldrig bra.
- Vi ses senare. - Vart ska du?
Tillbaka och hjälpa till om nån skulle tipsa om Waits.
Jag tänker vara där när vi tar honom.
Kom igen...
Översättning: Peeter S. Randsalu www.btistudios.com